Lygiai prieš 68 metus šaltis Lietuvoje pasiekė visų laikų žemiausią reikšmę. Visoje šalyje 1956 m. tiek sausio 31, tiek vasario 1 d. naktimis minimali oro temperatūra nukrito žemiau -30 °C. Abi naktys (viena po kitos) buvo rekordiškai šaltos: viena tapo rekordiškai šalčiausia sausio mėnesio naktimi, kita – vasario. Net sausio 31-osios dieną oras (kad ir kaip keistai beskambėtų) sušilo vos iki 24–30 laipsnių šalčio. Po tokios labai šaltos dienos stojo pati šalčiausia Lietuvos matavimų istorijoje naktis. Utenoje buvo išmatuotas visų laikų Lietuvos šalčio rekordas, -42,9 °C (žr. žemėlapyje).
Sausio 31-osios paros vidutinė oro temperatūra Lietuvoje siekė -31,0 °C, o vasario 1-osios -28,2 °C (žr. lentelėje). Lyginant su šių laikų (1991–2020 m.) klimatinėmis sąlygomis, buvo susidarę, atitinkamai, net 27,6 ir 25,1 laipsnio neigiamos anomalijos. Tokių ekstremaliai šaltų orų kaltininkas – galingas anticiklonas, kurio pietrytinėje dalyje buvo labai šaltos oro masės branduolys.
Toks speigas daugeliui žmonių turėjo būti įsimintinas, nes dar tų pačių 1956 metų sausio viduryje ir savaitę prieš speigą buvo atodrėkis (vyravo teigiama oro temperatūra). Sąlygos priminė panašias į esančias pastarosiomis dienomis. Po tokio šilto laikotarpio šalį tiesiog užgriuvo neregėti šalčiai. Vėliau, po rekordiškai šaltos mėnesių sandūros, vasario 2–5 dienomis šaltis truputį atslūgo (vidutinė paros oro temperatūra siekė apie -15 °C), tačiau po keleto dienų, vasario 8-osios naktį, vėl paspaudė ekstremaliai didelis šaltis. Utenos meteorologijos stotyje buvo išmatuota net -40,9 °C, o Varėnos MS – net -40,2 °C.
FAKTAS: paskutinį kartą -30 °C ar žemesnė oro temperatūra Lietuvoje (bet ne visoje šalies teritorijoje) buvo fiksuota lygiai prieš 12 metų – 2012 m. vasario 2, 4, 5, 6 dienomis. Nuo to laiko <-30 laipsnių šaltis Lietuvoje nebepasitaikė. Analizuojant praeities duomenis gana akivaizdu, dėl sparčios klimato kaitos speigų (<-30 °C) tikimybė Lietuvoje ženkliai sumenko (tačiau neišnyko).
Visi esam girdėję liaudiškų orų spėjimų. Dalis jų nukreipti į netolimą ateitį, tokie kaip šie, žiemiškieji: jei naktį šerkšnas, diena bus graži; varnos medžių viršūnėse pranašauja didelį šaltį; Saulė su „ausimis“– prieš šaltį; varnos rėkia prieš pūgą ir t.t. Yra ir nukreiptų į tolimesnę ateitį, pavyzdžiui: per Martyną (lapkričio 11 d. ) teška, per Kalėdas braška arba Martynas kala, Kalėda ardo; per Kalėdas šalta, per Velykas balta; sausis šaltas, liepą bus karšta; jei vasarį nuolat laikosi šalčiai, bus karšta vasara ir t. t.
Vienas iš plačiai žinomų spėjimų, paplitusių ne tik Lietuvoje, yra žiemos pabaigos „prognozavimas“ pagal viduržiemio (sausio 25 d.) orus, tiksliau – pagal Barsuko elgesį šią dieną. Ir čia kyla klausimas net apie patį spėjimą. Štai, etnologas dr. Libertas Klimka sako: „Savo oloje prabunda Barsukas. Miegalius iškiša galvą apsidairyti. Jeigu švies saulė, jis gali savo šešėlio išsigąsti, tada smunka atgal į olą. Tačiau ant nugulėto šono miegas bus visai prastas – ir sniegas tada greit susmegs, o pavasaris bus ankstyvas. Jei bus apniukę, Barsukas gerai pasimankština miške, pakvėpuoja grynu oru ir visur lieka jo pripėduota. Grįžęs jis kietai įminga – pavasario tada negreit sulauksime, jis bus vėlyvas ir šaltas“. Tačiau Suvalkijoje tikima, kad jei tą dieną šviečia Saulė, išlenda Barsukas iš urvo, pamato savo šešėlį, išsigąsta ir neria atgal į urvą miegoti – bus ilga žiema. Na, o jei apsiniaukę, išeina pasivaikščioti, miegai išsilaksto ir nebegrįžta į guolį – greitai ateis pavasaris.
Analogiškas prietaras gajus JAV ir Kanadoje, tik čia pasikliaunama švilpiku – barsukai šiame žemyne negyvena. Beje, švilpikas iš urvelio išlenda ne sausio 25 d., bet vasario 2 d. ir ši diena JAV vadinama Švilpiko diena. Švilpikui suteiktas Phil (lietuviškai – Filo) vardas, o pats spėjimas artimesnis suvalkietiškajam: jei vasario 2 dieną iš urvo išlindęs švilpikas pamato savo paties šešėlį, grįžta snausti toliau – tai reiškia, kad žiema truks dar šešias savaites. Jei gyvūnas nemato savo šešėlio, negrįžta į urvą – tuomet laukia šiltesni, tarsi ankstyvą pavasarį, orai. Pensilvanijoje ceremonija vyksta ankstyvą vasario antrosios rytą, tik pakilus Saulei, apie pusę aštuonių. Frakais ir cilindrinėmis skrybėlėmis pasipuošę vyrai švilpiko prognozuojamus orus stebi nuo 1886-ųjų. Tiesa, amerikiečių švilpiko prognozės tikslumas siekia tik 45 proc.
Ką gi, grįžkime į Lietuvą, ir tegul kalba faktai – pažiūrėkime, kuris spėjimas arčiau teisybės. Sąlyginai juos pavadinkim Etnologo (E) ir Suvalkietiškuoju (S). Priminsime, kad žiema prasideda, kai pastovi vidutinė paros oro temperatūra nukrenta žemiau 0 °C, o baigiasi, kai oro temperatūra pakyla ir laikosi virš 0 °C. Sutarsim, kad oro temperatūrai pakilus virš nulio iki vasario 20 d. laikysime, kad žiema baigėsi anksti.
Pradžiai paimkime paskutinę „tikrą“ žiemą, 1995–1996 m., kai žiema prasidėjo lapkričio viduryje (pajūryje gruodžio pradžioje), nebuvo atlydžių, buvo daug sniego, nutirpusio tik balandžio mėnesį, ir žiema pasibaigė kovo pabaigoje – balandžio pradžioje. Paėmėme tris meteorologijos stotis, kuriose matuojama Saulės spindėjimo trukmė ir kurios reprezentuoja Lietuvos rytinę ir centrinę dalis bei pajūrį: Vilniaus, Kauno ir Klaipėdos. Štai kiek laiko švietė Saulė 1996 m. sausio 25 d. ir kada tais metais baigėsi žiema:
Taigi 1996 m. viduržiemis buvo saulėtas visoje Lietuvoje, o žiema tęsėsi gana ilgai – pasitvirtino suvalkietiškasis spėjimas.
Kitą įsimintinai šiltą žiemą (2019–2020 m.) įvertinti sudėtingiau, nes meteorologinė žiema taip ir neprasidėjo. O kas neprasideda, tas negali ir pasibaigti. Tiesa, 2020 m. sausio 25-ąją didžiojoje šalies dalyje buvo apsiniaukę, tačiau pasitaikė pragiedrulių.
Pabandykime peržvelgti į 1991–2023 m. laikotarpio viduržiemius vienoje vidurio Lietuvos dalį atspindinčioje Kauno meteorologijos stotyje. Darome prielaidą, kad jei Saulė švietė ilgiau nei 1 valandą, Barsukas išlindo būtent jai šviečiant ir pamatė savo šešėlį.
Taigi, abiejų metodų tikslumas artimas 50 % ir todėl tai iš esmės tolygu paprasčiausiam spėliojimui. Tačiau XXI amžiuje E metodo tikslumas nuo 45 % išaugo iki 57 %.
Gali būti, kad tokį rezultatą lemia sparti klimato kaita – iš senų žmonių girdime, kad žiemos būdavusios gilios ir šaltos, o žiemą šaltos dienos dažniau būna saulėtos – didesnė tikimybė, kad ir viduržiemį dažniau šviesdavo Saulė nei būdavo apsiniaukę.
O gal turėtume visai kitokius rezultatus, jei būtų tiksliau apibrėžtas pats barsuko stebėjimo procesas – neturime ne tik vieno Barsuko „sinoptiko“ ir kompetentingos stebėjimo komisijos (kaip yra Pensilvanijoje), bet ir tikslaus laiko, kada Barsukas atsibunda ir išlenda iš savo urvo. Gali būti, kad 2000, 2002, 2004 ar kitais metais, kai Saulės spindėjimo trukmė buvo trumpesnė, Barsukas išlindo tada, kai dangus buvo apsiniaukęs… Pažiūrėsime, kaipgi bus šiais metais.
Remiantis Europos vidutinės trukmės orų prognozių centro duomenimis, prognozuojama jog vasario mėnesio oro temperatūra turėtų būti 1,5 °C aukštesnė nei vidutinė daugiametė šio mėnesio oro temperatūra, kuri yra -2,5 °C, o kritulių kiekis net iki 50 % didesnis už daugiametę normą (43 mm). Du kartus per savaitę atnaujinamas ilgalaikes prognozes galite rasti čia.
Parengė: Klimato ir tyrimų skyriaus vyriausioji specialistė Zina Kitrienė Pirmą kartą šis tekstas išleistas 2021 m. sausį (skaičiavimai atnaujinti 2024 m. sausį)
Sausio antrojo dešimtadienio vidutinė oro temperatūra Lietuvoje buvo -4,1 °C (neigiama 2,1° anomalija). Šalčiausia buvo rytinėje šalies dalyje, -6,4… -5 °C (neigiama 2,3–3,0° anomalija), didžiojoje šalies dalyje buvo -5… -3 °C (neigiama 1,6–2,7° anomalija), vakariniame pakraštyje ir Kybartuose -3,0… -0,8 °C (neigiama 0,4–1,1° anomalija). Žemiausia temperatūra -22,6 °C registruota 17 d. Šalčininkuose. Aukščiausia oro temperatūra 4,9 °C išmatuota 11 d. Nidoje.
1 pav. Sausio mėnesio antrojo dešimtadienio vidutinė oro temperatūra
Antrąjį sausio dešimtadienį kritulių vidutinis kiekis Lietuvoje buvo 21,2 mm (1,4 SKN). Daugiausiai kritulių registruota pajūryje, Rietavo–Vėžaičių ruože ir Šalčininkų apylinkėse, 30–42 mm (1,4–1,6 SKN), didžiojoje šalies dalyje kritulių kiekis buvo 15–30 mm (0,8–2,5 SKN), centrinėje ir šiaurinėje šalies dalyse, vietomis Suvalkijoje ir Dūkšto apylinkėse kritulių buvo mažiausia, 7–15 mm (0,9–1,2 SKN) (2 pav.). Mažiausias dešimtadienio kritulių kiekis registruotas Joniškyje ir Kupiškyje, 7,6 mm, didžiausias – 41,1 mm Palangoje. Sausio 19 dieną Rietave registruoti pavojingi krituliai1.
2 pav. Sausio mėnesio antrojo dešimtadienio kritulių kiekis
Paskutinę dešimtadienio dieną sniegas dengė visą Lietuvą. Storiausia sniego danga buvo Laukuvoje (28 cm), Rokiškyje ir Vėžaičiuose (po 22 cm), ploniausia – Marijampolėje (5 cm), Kybartuose ir Panevėžyje (po 7 cm), Lazdijuose ir Mažeikiuose (po 8 cm) bei Nidoje (9 cm), Kitur – 10–20 cm.
3 pav. Sniego dangos storis sausio 20 d.
Sausio antrąjį dešimtadienį vidutinis Saulės spindėjimo laikas Lietuvoje buvo 12,4 val. (1,1 SKN), nuo 8,9 val.Biržuose iki 16,9 val. Kybartuose (4 pav.).
4 pav. Sausio mėnesio antrojo dešimtadienio Saulės spindėjimo trukmė
Antrąjį sausio dešimtadienį šalčiams nesitraukiant įšalo storis beveik nekito. Daugelį šalies rajonų dešimtadienio pabaigoje dirvožemiai buvo įšalę 10–20 cm, o Telšiuose ir Biržuose 21–26 cm. Ploniausias įšalas dešimtadienio pabaigoje buvo Ukmergės rajone ir siekė 2 cm.
Vidutinė dirvožemio temperatūra 10 cm gylyje visoje šalyje krito -1…1 °C, žemiausia temperatūra šiame gylyje krito iki -4…1 °C. Žemiausia dirvožemio temperatūra 20 cm gylyje visoje šalyje krito iki -2…1 °C.
Bendrojo ozono kiekis (toliau – BOK) išmatuotas Kauno MS antrąjį sausio mėnesio dešimtadienį (321 DU2) buvo vidutiniškai 6 % mažesnis už daugiametį (1993–2022 m.) šio dešimtadienio vidurkį (342 DU). Šį dešimtadienį buvo registruojamas pavojingai sumažėjęs BOK. Atvejis fiksuotas 11 d. (264 DU), kuris lyginant su šios dienos vidutiniu daugiamečiu vidurkiu (339 DU) buvo 22 % žemesnis. Teigiami nuokrypiai ir aukštesni BOK kiekiai registruoti dešimtadienio pabaigoje – 19 d. (388 DU) ir 20 d. (405 DU), atitinkamai didesni už vidurkį 11 ir 16 %.
1pavojingi krituliai – kai per 12 val. ar trumpesnį laikotarpį iškrenta 15–49 mm kritulių.
21 DU – 1/1000 cm storio ozono sluoksnis normaliomis sąlygomis – Dobsono vienetas.
Sekmadienį buvo minima pasaulinė sniego diena, tad šia proga tekstas apie tai kaip vyksta sniego dangos storio matavimai mūsų šalies meteorologijos stotyse.
RANKINIS SNIEGO DANGOS MATAVIMAS Rankinius sniego dangos storio matavimus atlieka stebėtojas nustatytu laiku (2 arba 4 kartus per parą) sugraduotomis matavimo liniuotėmis, įrengiamomis šaltuoju metų laikotarpiu meteorologinių stebėjimų aikštelėje 3 taškuose, remiantis Pasaulinės meteorologijos organizacijos reikalavimais. Jos išdėstomos lygiakraščiu trikampiu, kurio viena kraštinė lygi 10 metrų. Matavimų rezultatas išvedamas suvidurkinant tris matavimų reikšmes. Taip pagerinamas rezultato tikslumas, nes esant pusnims, nupustymams jis geriau atspindi esamą situaciją. Tačiau rankiniuose matavimuose neišvengiamas žmogaus subjektyvumo faktorius (apvalinimas, pusnys atrodo didelės ir pan.) ir žmogiškosios klaidos faktorius (neteisingai nuskaitė skalę, perdavė klaidingą reikšmę).
AUTOMATINIS SNIEGO DANGOS MATAVIMAS Automatiniai sniego dangos storio matavimai atliekami automatiniais lazeriniais sniego jutikliais, įrengtais meteorologinių stebėjimų aikštelėje, tačiau matavimas vykdomas tik vienoje pastovioje vietoje, siaurame plote. Dėl užpustymų, nupustymų ir kitų priežasčių, pavyzdžiui, lazerį veikiančių kitų atspindžių, tokių kaip ledo sluoksnis ant sniego dangos ir kt. matavimai gali neatspindėti realios situacijos. Tačiau tai atstoja nepertraukiamai, kalibruotu prietaisu vykdomas registravimas, sumažėjęs žmogiškojo subjektyvumo ir žmogiškosios klaidos faktorius.
Taigi, abu sniego dangos storio matavimo būdai turi savų pliusų ir minusų.
Primename, kad mūsų svetainėje galite rasti sniego dangos storio reikšmes, kurios buvo išmatuotos per paskutinę valandą automatinėse meteorologijos stotyse (lazeriniu sniego jutikliu). Pateikiama informacija iš 27 Lietuvos vietovių. Kas valandą atsinaujinantį žemėlapį rasite čia.
Nuotraukose – rankinė matuoklė Varėnos MS ir automatinis–lazerinis matavimo jutiklis
Vienas iš ryškiausių Lietuvos klimato bruožų – kontrastingi metų laikai. Vasarą tikimės šiltų, giedrų orų ir kartas nuo karto įspūdingų audrų, o žiemą – sniego pusnių ir šalčių. 2019–2020 m. buvusi žiema mums neatnešė nei vieno, nei kito, tačiau viršijo šilumos rekordus. O 2020–2021 m. žiema dosniau sniegu apdovanojusi sausio pradžioje bei leidusi prisiminti tikrą žieminį šaltuką. Tuomet atrodė, kad tokios oro temperatūros jau seniai neregėjo Lietuva. Taigi, pažvelkime kokie šalčiai ir speigai buvo fiksuoti Lietuvoje nuo 1951 m. iki 2020 m. pagal 18 meteorologijos stočių (MS).
Pirmiausiai reikėtų pažymėti termino „speigas“ reikšmę. Pagal oficialius kriterijus šiuo metu Lietuvoje speigas fiksuojamas tuomet, kai minimali oro temperatūra nukrenta iki -30 °C ir žemiau. Jei temperatūra aukštesnė nei -30 °C, to speigu vadinti negalima, o turėtų būti vadinama „šalčiu“. Dar vienas terminas, kuris kartais gali klaidinti, yra „šalna“ – oro ar dirvožemio paviršiaus temperatūros nukritimas žemiau 0 °C aktyviosios augalų vegetacijos metu (kai vidutinė oro temperatūra viršija 10 °C). Skirtingose valstybėse šie terminai gali skirtis, kadangi nevienodas klimatas nulemia ne tik tam tikrų reiškinių pasikartojimo dažnumą, tačiau ir reiškinio poveikį žemės ūkiui, infrastruktūrai ir kt. Be to, svarbu paminėti, kad šalčio žala neturėtų būti siejama tik su temperatūros reikšme, tačiau ir jos trukme. Jeigu šalčiai trunka kelias naktis, oro temperatūra dienos metu ryškiai nepakyla, tai poveikis bus stipresnis nei vienkartinė ekstremali temperatūra.
Vidutiniškai (SKN, 1991–2020 m. vidurkis) žiemos (gruodis–sausis) oro temperatūros vidurkis yra -2,2 °C. Šalčiausias žiemos mėnuo yra sausis (SKN -2,9 °C). Kitų žiemos mėnesių vasario ir gruodžio vidutinė oro temperatūra yra atitinkamai -2,5 °C ir -1,1 °C.
Vertinant visas žiemas nuo 1951 m. pab. iki 2020 m., iš visų 69-ių žiemų trečdalį (22 žiemos, 32 %) nors vienoje MS oras buvo atšalęs bent iki -30 °C. Daugiau nei pusėje MS speigas fiksuotas vos 4 iš 69 žiemų.
1955–1956 m. žiemą visose MS oro temperatūra buvo nukritusi iki 30 °C ir žemiau. Daugelyje stočių šią žiemą fiksuotas rekordinis dienų su speigu skaičius: Varėnoje net 9 dienas (nors ir ne iš eilės einančias), Ukmergėje ir Utenoje po 5 dienas, o kitose mažiau. Taip pat ši žiema išskirtinė tuo, kad jos metu speigas fiksuotas ir Nidoje bei Klaipėdoje, ir tai vieninteliai atvejai šiose stotyse. 1955–1956 m. žiema išskirtinė ir tuo, kad jos metu užfiksuota absoliučiai žemiausia oro temperatūra Lietuvoje ir pagerintas prieš tai išmatuotas rekordas. Jei jau atrodo, kad -30 °C yra labai didelis šaltis, reikėtų paminėti, kad Lietuvoje kelis kartus užfiksuota ir žemesnė nei -40 °C temperatūra. Absoliutus visos Lietuvos minimalios oro temperatūros rekordas priklauso Utenai – 1956 m. vasario 1 d. temperatūra nukrito iki -42,9 °C. Taip pat tų pačių metų vasario 8 d. Utenoje termometro stulpelis dar kartą kirto -40 °C ribą ir pasiekė -40,9 °C, o tą pačią dieną Varėnoje siekė -40,2 °C. Prieš tai žemesnė nei 40 °C temperatūra fiksuota tik Varėnoje -40,5 °C (1940-01-25).
Kita šalta žiema su speigu buvo 1986–1987 m., kai tik Nidoje, Klaipėdoje, Šilutėje, Dotnuvoje ir Kaune termometro stulpelis nenukrito iki -30 °C. Tąsyk Utenoje ir Varėnoje speigas fiksuotas atitinkamai 5 ir 6 dienas, o kitose – iki 4 dienų.
Paskutinį kartą -30 °C ar žemesnė oro temperatūra Lietuvoje buvo 2011–2012 m. žiemą, kai Panevėžyje, Ukmergėje, Utenoje ir Varėnoje 2012 m. vasario 2, 4 ir 5 d. oro temperatūra nukrito žemiau -30 °C. Tuomet šalčiausia buvo Ukmergėje (-31,3 °C) bei Varėnoje (-30,9 °C).
Atrodytų, kad -25 °C šaltis ne tiek ir daug skiriasi nuo -30 °C speigo, tačiau jis jau nėra toks retas reiškinys, ir 50 iš 69 žiemų -25 °C ir žemesnė temperatūra fiksuota bent vienoje MS. Bent pusėje Lietuvos -25 °C riba peržengta 20 žiemų.
Erdviniu požiūriu, šalčių ir speigų pasikartojimas priklauso nuo vietovės. Daugiausiai žiemų 1951–2020 m. laikotarpiu bent vieną dieną speigo sulaukė Šiaurės Rytų, Rytų ir Pietvakarių Lietuvoje. Vakarų Lietuvoje pasitaikė pavienės žiemos su -30 °C šaltuku.
Dūkštas, nors ir labiausiai pasižymi žemyninio klimato savybėmis, tačiau speiguotų orų sulaukė rečiau nei aplinkinės stotys dėl trumpesnės stebėjimų sekos, nes Dūkšte matavimai pradėti nuo 1971 m., Taip pat ir Dotnuvoje stebėjimai pradėt vėliau nei kitų MS (nuo 1963 m), todėl prieš tai buvę ir šaltomis žiemosis pasižymėję dešimtmečiai neužfiksuoti ir -30 °C bei -25 °C pasikartojimas mažesnis šiose stotyse.
Kaip ir minėta, -25 °C temperatūra pasitaiko dažniau ir vietomis trečdalį ar net pusę žiemų oras stipriau atšąla. Teritorinis pasiskirstymas išlieka panašus kaip ir speigų- šiaurės rytinė, rytinė ir pietvakarių Lietuva dažniau sulaukia tokių orų nei likusi teritorija.
Klimato pokyčiai Lietuvoje lemia tai, kad labiausiai šylantis sezonas yra žiema. Lietuvoje žiemos temperatūra vidutiniškai pakilo apie 3 °C, tuo tarpu pavasario apie 2,5 °C, o vasaros ir rudens iki 2 °C. Negalima teigti, kad tokie ekstremumai, kaip -30 °C, daugiau nepasikartos. Labiau tikėtina, kad pasikartos, tačiau vis rečiau.
Vis dėlto, abejotina, kad bus pagerintas absoliutaus šalčio rekordas Lietuvoje, kai pastarąjį dešimtmetį gerinami vien tik šilumos rekordai. Tačiau klimato kaita yra susijusi ne tik su oro temperatūros kilimu, bet ir atmosferinės cirkuliacijos pokyčiais, kurie nulemia įvairius orų ekstremumus.
Vis dėlto įdomu, ar dėl klimato kaitos terminą „speigas“ pamiršime, ar dėl besikeičiančių sąlygų teks jį vartoti esant aukštesnei nei -30 °C temperatūrai.
Parengė: klimatologė dr. Viktorija Mačiulytė (šio straipsnio tekstas pirmą kartą išleistas 2021 m. sausį)
Sausio pirmojo dešimtadienio vidutinė oro temperatūra Lietuvoje buvo -9,1 °C (neigiama 6,3° anomalija). Šalčiausia buvo šiaurės rytinėje šalies dalyje, -12,5…-10,0 °C (neigiama 7,4–8,4° anomalija), aukščiausia dešimtadienio temperatūra -6,0…-5,0 °C registruota Nidoje ir Ventėje (neigiama 4,3° anomalija), Vakarų ir Pietų Lietuvoje -8,0…-6,0 °C (neigiama 5,2–7,2° anomalija), kitur -10,0…-8,0 °C (neigiama 4,5–6,0° anomalija). Aukščiausia oro temperatūra 3,3 °C išmatuota 10 d. Nidoje, žemiausia -28,0 °C 8 d. Zarasuose.
1 pav. Sausio mėnesio pirmojo dešimtadienio vidutinė oro temperatūra
Pirmąjį sausio dešimtadienį vidutinis kritulių kiekis Lietuvoje buvo 6,4 mm (0,3 SKN). Beveik visoje šalyje kritulių kiekis neviršijo 10 mm, tik pietiniame pakraštyje ir kai kuriuose šiaurės rytiniuose rajonuose bei Nidoje iškrito 10–12 mm (0,5–0,7 SKN) kritulių. Vakarų Lietuvoje (išskyrus Klaipėdą, Šilutę ir Ventę), kai kuriuose centriniuose rajonuose, Kupiškyje ir Trakuose 1–5 mm (0,05–0,3 SKN), kitur – 5–10 mm (0,2–0,6 SKN) (2 pav.). Dešimtadienio didžiausias kritulių kiekis 12 mm registruotas Švenčionyse, mažiausiai – 1,3 mm Laukuvoje ir Palangoje.
Paskutinę dešimtadienio dieną beveik visą Lietuvą dengė sniegas. Ploniausia sniego danga buvo Vakarų Lietuvoje, iki 3 cm, didžiojoje šalies dalyje jos storis buvo 3–6 cm, Rytų ir Pietų Lietuvoje 6–11 cm. Storiausia sniego danga buvo Tauragnuose (11 cm) ir Rokiškyse (10 cm).
2 pav. Sausio mėnesio pirmojo dešimtadienio kritulių kiekis
3 pav. Sniego dangos storis sausio 10 d.
Sausio pirmąjį dešimtadienį vidutinis Saulės spindėjimo laikas Lietuvoje buvo 14,4 val. (1,4 SKN), nuo 10,8 val. Klaipėdoje iki 18,0 val. Biržuose (3 pav.).
4 pav. Sausio mėnesio pirmojo dešimtadienio Saulės spindėjimo trukmė
Pirmąjį sausio dešimtadienį atvėsus orams įšalas sparčiai formavosi visoje Lietuvoje. Daugelyje šalies rajonų dirvožemiai buvo įšalę 11–18 cm, o Telšiuose ir Biržuose iki 20–24 cm. Ploniausias įšalas dešimtadienio pabaigoje buvo Ukmergės ir Panevėžio rajonuose ir siekė iki 5 cm.
Vidutinė dirvožemio temperatūra 10 cm gylyje visoje šalyje krito -2…1 °C, žemiausia temperatūra šiame gylyje krito iki -6…1 °C. Žemiausia dirvožemio temperatūra 20 cm gylyje visoje šalyje krito iki -3…1 °C.
Bendrojo ozono kiekis (toliau – BOK) išmatuotas Kauno MS pirmąjį sausio mėnesio dešimtadienį (317 DU1) buvo vidutiniškai 2 % mažesnis už daugiametį (1993–2022 m.) šio dešimtadienio vidurkį (325 DU). Šį dešimtadienį buvo registruojamas pavojingai sumažėjęs BOK – 10 d. fiksuotas BOK (245 DU) buvo 25 % žemesnis už šios dienos daugiametį vidurkį (329 DU). Aukštesni BOK kiekiai registruoti 7 d. (363 DU) ir 8 d. (360 DU), kurių vidutiniai paros nuokrypiai nuo daugiamečio šių parų vidurkių atitinkamai sudarė 11 ir 14 %.
11 DU – 1/1000 cm storio ozono sluoksnis normaliomis sąlygomis – Dobsono vienetas.
Norime informuoti, kad sausio 10 d. atnaujinta LHMT interneto svetainė (kuri nuo paleidimo 2023 metais žinoma kaip new.meteo.lt) buvo pilnai perjungta ir šiuo metu jau yra pasiekiama pagrindiniu adresu meteo.lt. Senoji (greitaveikos ir kt. problemų turėjusi) svetainė, kaip ir planuota, buvo išjungta.
Kaip jau daugelis pastebėjo, tarp šalies gyventojų populiari svetainė atnaujino ne tik išvaizdą, bet ir pasipildė naujais duomenų rinkiniais bei tapo draugiškesnė naršantiems iš mobiliųjų įrenginių. Po atnaujintu jos rūbu slepiasi kur kas daugiau svarbių pokyčių. Vienas iš svarbiausių – užtikrinti didėjančius kibernetinio saugumo ir prieinamumo neįgaliesiems reikalavimus bei atlaikyti didesnius vartotojų sukuriamų užklausų krūvius nei galėjo senoji meteo.lt svetainė.
Kaip rodo turimi duomenys, daugeliui svetainės lankytojų aktualiausia artimiausių dienų orų prognozė. Na o reiklesni vartotojai galės rasti išsamesnių duomenų – vėjo kryptį ir stiprumą, ultravioletinių spindulių indeksą, šalnų ir sausrų žemėlapius (kurie bus aktyvuojami šiltuoju metų laiku), debesų su krituliais judėjimo prognozes, kompozitines kritulių radarų ir žaibų išlydžių vizualizacijas. Be to, nuo šiol svetainės faktinių orų žemėlapyje rasite gerokai daugiau meteorologijos stočių, o jų teikiami duomenys atsinaujins greičiau.
Taip pat, norime informuoti, jog artimiausiomis savaitėmis pamažu bus taisomi įvairūs svetainėje esančios informacijos neatitikimai. Taip pat, svetainė bus pildoma naujais moduliais: LHMT teikiamų mokamų paslaugų užsakymas su momentinio apmokėjimo galimybe ir pasirinktos meteorologinių stebėjimų stoties duomenų grafiniu atvaizdavimu bei meteogramomis (kurių laikinai svetainėje nėra).
Kviečiame pastabas ar apie pastebėtas klaidas pranešti atnaujintos svetainės administratoriui el. paštu nuomones@meteo.lt
Lietuvos hidrometeorologijos tarnybos prie AM interneto svetainės sukūrimo paslaugų pirkimas įgyvendintas įmonės MB „Slyva“.
Pirmadienį (sausio 8 d.) ryte buvo dar šalčiau nei sekmadienį. Šiaurės rytinėje šalies dalyje oro temperatūra nukrito net iki 27–28 laipsnių šalčio. Šalčiausia buvo Zarasuose, kur Saulei tekant šalo net iki -28,0 °C (o netoliese esančiame Daugpilio mieste iki -29,5 °C).
Įdomu tai, kad saulėtą sekmadienio dieną Lietuvoje oro temperatūra daug kur pakilo tik iki 14–20 laipsnių šalčio. Šalčiausia įdienojus buvo Kupiškyje, Rokiškyje ir Šeduvoje (maksimali temperatūra apie -21 °C), o šilčiausia Druskininkuose, Varėnoje, Nidoje ir Ventėje (apie 12–13 laipsnių šalčio). Nuo maždaug 15–16 val. oro temperatūra vėl pradėjo kristi. Be to, tvyrant dideliam šalčiui vietomis buvo fiksuoti mūsų šalyje retai pasitaikantys krituliai – ledo adatos.
Bendrai imant, Lietuvoje sausio 7–8 d. šalčiai buvo stipriausi per beveik tris metus. Šalčiau nei šiandien pasitaikė tik 2021 m. vasario pradžioje. Nežiūrint to, dalyje meteorologijos stočių buvo išmatuota žemiausia oro temperatūra per beveik 12 metų (pažymėta žemėlapyje žemiau). Tiesa, iki šalčio rekordų visur pritrūko gana daug. Lietuvoje sausio 7–8 dienomis yra buvę kur kas šalčiau nei šiemet: sausio 7-osios šalčio rekordas yra -32,6 °C (Varėna, 2003-01-07), o sausio 8-osios – net -34,3 °C (Varėna, 1987-01-08).
Pabrėžtina, jog stiprūs šalčiai pastarosiomis dienomis stebėti tik Šiaurės Europoje. Taigi, labai klaidinga sakyti, kad atšalo visoje Europoje (ar net planetoje) ir esą baigėsi / sustojo globalus šiltėjimas. Reikia žiūrėti kur kas plačiau nei Lietuva ir Europa. Be to, nevalia maišyti sąvokų orai ir klimatas. Tai yra skirtingi dalykai. Klimatas yra bent 30 metų orų vidurkis.
Ateinančiomis dienomis stiprus šilto oro srautas nuo Atlanto vandenyno išstums mūsų regione įsitaisiusią labai šaltą oro masę ir šalyje prasidės atodrėkis.
Lietuvos hidrometeorologijos tarnyba skelbia, kad praėję 2023 metai buvo treti karščiausi metai Lietuvoje nuo 1961 metų. Per paskutinis 5 metus trys iš jų buvo rekordiškai karšti (2020 m. 9,2 °C, 2019 8,8 °C ir 2023 8,7 °C). Dėl klimato kaitos nulemto šiltėjimo karščio rekordai kartojasi kasmet, todėl pernai pagerinti 17 parų maksimalios oro temperatūros rekordai stebinti turėtų mažiau nei 4 parų minimalios temperatūros rekordų pagerinimas.
Nors praėjusiais metais metinis kritulių kiekis buvo artimas daugiametėms reikšmėms, tačiau pasižymėjo dideliu netolygumu: pirmoje metų pusėje buvo dažnesnės deficito, o antroje – kritulių pertekliaus sąlygos. Todėl tais pačiais metais buvo fiksuojami ir visi sausrų tipai (miškuose, agrometeorologinė ir hidrologinė) ir potvyniai, daugiausiai Vakarinėje Lietuvos dalyje pridarę žalos. 2023 metais buvo fiksuota 19-a stichinių meteorologinių reiškinių (vieno iš jų metu fiksuotas ir katastrofinis labai smarkus vėjas) bei 7 stichiniai hidrologiniai reiškiniai.
Taigi, tikriausiai 2023 metus apibūdinti labiausiai tinkantis žodis būtų – ekstremalūs metai. Kviečiame susipažinti su parengta susisteminta 2023 metų orų ir reiškinių informacija.
Straipsnyje pateiktus paveikslus galite parsisiųsti ir prisiartinti čia.
Gruodžio mėn. vidutinė oro temperatūra Lietuvoje buvo 0,1 °C (teigiama 1,2° anomalija). Žemiausia mėnesio vidutinė temperatūra buvo rytiniame pakraštyje -1,4…-1,0 °C (teigiama 1,0° anomalija), kitur Rytų Lietuvoje ir Šiaurės Lietuvoje -1,0…0,0 °C (teigiama 0,5–1,8° anomalija), pietiniuose, pietvakariuose ir vakariniuose rajonuose 0,0–1,0 °C (teigiama 0,4–2,1° anomalija), pajūryje, pamaryje ir Kuršių nerijoje 1,0–2,0 °C (teigiama 0,4–1,6° anomalija) (1 pav.). Žemiausia oro temperatūra buvo nukritus iki -16,2…-6,2 °C, Nidoje -5,3 °C, aukščiausia oro temperatūra buvo pakilusi iki 5,9–8,5 °C. Mėnesio aukščiausia oro temperatūra 8,5 °C registruota 19 d. Kybartuose, žemiausia -16,2 °C registruota 6 d. Utenoje.
Meteorologinė žiema, kai vidutinė paros oro temperatūra nukrenta žemiau 0 °C pajūryje šiemet prasidėjo gruodžio 2–6 d. Lyginant su SKN, šiemet tai įvyko 23 ankščiau.
1 pav. Gruodžio mėnesio vidutinė oro temperatūra
Gruodžio mėnesio vidutinis kritulių kiekis Lietuvoje buvo 71,4 mm (1,3 SKN). Didžiojoje šalies dalyje kritulių buvo 26–60 mm (0,7–1,3 SKN), rytiniuose ir pietiniuose rajonuose bei rytinėje Žemaičių aukštumos pusėje, Ventėje ir Utenoje 60–90 mm kritulių (1,1–1,4 SKN), daugiausiai kritulių teko Vakarų Lietuvai, 90–150 mm (1,2–1,6 SKN). Per mėnesį daugiausiai kritulių iškrito Plungėje (149,4 mm), Rietave (144,8 mm), Vėžaičiuose (133,8 mm) ir Kretingoje (130,6 mm), o mažiausiai – Joniškyje (26,3 mm) ir Marijampolėje (28,7 mm). Gruodžio 4, 20, 22 ir 29 dienomis vietomis Vakarų Lietuvoje registruoti pavojingų kritulių1 atvejai.
Lapkričio antroje pusėje susidariusi sniego danga gruodžio mėnesio antrąjį dešimtadienį atšilus orams ištirpo.
2 pav. Gruodžio mėnesio kritulių kiekis
Gruodžio mėnesį Saulės spindėjimo vidutinė trukmė Lietuvoje buvo 8,7 val. (0,3 SKN) – tai mažiausiai saulėtas gruodis per visą stebėjimų istoriją (iki šiol buvo 2018 m. gruodis su 9,9 val.) (3 pav.). Ilgiausiai Saulė švietė Lazdijuose 13,3 val., trumpiausiai – Varėnoje 2,4 val., tai ir visos šalies Saulės spindėjimo trukmės gruodžio mėn. absoliutus minimumas (iki šiol buvo 3,0 val. Utenoje 2018 m.).
3 pav. Saulės spindėjimo trukmė gruodžio mėnesį
Didžiausias vėjo greitis siekė 12,9–25,6 m/s. Didžiausias vėjo greitis 25,6 m/s registruotas 25 d. Ventėje.
Pirmąjį gruodžio dešimtadienį įšalusio dirvožemio sluoksnis Pietų, Pietvakarių Lietuvoje siekė 11–13 cm, Šiaurės Rytų Lietuvoje įšalęs dirvožemis buvo gerokai mažiau ir siekė tik 3–4 cm. Per visą šį dešimtadienį Pietų ir Pietvakarių Lietuvoje įšalusio dirvožemio sluoksnis išsilaikė ir siekė 11–14 cm, o Kaune – iki 16 cm. Šiaurės Lietuvoje dirvožemiai įšalę iki 3–5 cm. Antrojo mėnesio dešimtadienio pradžioje pradėjo plonėti dirvožemio įšalas ir šio dešimtadienio paskutinėmis dienomis pabaigė ištirpti. Beveik visą trečiąjį dešimtadienį laikantis teigiamai temperatūrai, įšalas nebuvo susidaręs, išskyrus Kauną, kur gruodžio 28 d. buvo matuotas 1 cm dirvožemio įšalas.
Vidutinė dirvožemio temperatūra 10 cm gylyje visoje šalyje svyravo apie 0–2 °C, žemiausia šiame gylyje daug kur krito iki -1…1 °C. Žemiausia dirvožemio temperatūra 20 cm gylyje visoje šalyje krito iki 0–1 °C.
Bendrojo ozono kiekis (toliau – BOK) išmatuotas (287 DU2) Kauno MS gruodžio mėnesį (neįtraukiant 11-12 d. duomenų dėl spektrofotometro programos sutrikimo) vidutiniškai 5 % buvo mažesnis už daugiametį (1993–2022 m.) vidurkį (303 DU). Šį mėnesį išmatuotas BOK pasižymėjo pavojingai sumažėjusiomis reikšmėmis. Mažiausi BOK buvo registruojami antro ir trečio dešimtadienio dienomis. Pavojingai sumažėjęs BOK šį mėnesį buvo fiksuojamas 2 kartus – 21 d. (238 DU) ir 28 d. (244 DU), kurie buvo atitinkamai 21 ir 24 % mažesni už šių dienų daugiamečius vidurkius, o nuokrypis nuo daugiametės vidutinės minimalios gruodžio mėnesio reikšmės (282 DU) atitinkamai sudarė -15 ir -13 %. Aukščiausios BOK reikšmės buvo fiksuojamos pirmojo ir trečiojo dešimtadienio dienomis – 1 ir 27 d. (336 DU) bei 30 d. (322 DU). Šių parų nuokrypis nuo daugiametės vidutinės maksimalios gruodžio mėnesio reikšmės (320 DU) atitinkamai sudarė 5 ir 1 %.
4 pav. Ozono kiekio kaita (DU) Kauno MS gruodžio mėnesį
Vidutinis gruodžio mėnesio vandens lygis daugelyje šalies upių buvo 3-115 cm aukštesnis už vidutinį daugiametį šio mėnesio vandens lygį, tuo tarpu Nemuno aukštupyje 1–-34 cm žemesnis nei įprasta.
Iki mėnesio vidurio vandens telkiniuose stebėti ledo reiškiniai – sniegainė, priekrantės ledas, ižas, vietomis susidarė ir ištisinė ledo danga. Ledu trumpam buvo pasidengusios ir Kuršių marios (7–18 d.).
Mėnesiui įpusėjus, sulaukta atodrėkio, šalyje prasidėjo poplūdis. 16–18 dienomis vandens lygis vietomis pakilo net iki 277 cm. Didžiausias vandens lygio kilimas stebėtas vakarinėje ir šiaurinėje Lietuvos dalyje.
Poplūdžio metu stichinis vandens lygis buvo pasiektas Šyšoje ties Šilute (gruodžio 21–27 d.), Minijoje ties Priekule (gruodžio 22–29d.), Akmenoje-Danėje ties Klaipėda (gruodžio 23–25 d.), Nemuno atšakoje Atmatoje ties Rusne (nuo gruodžio 25 d. iki mėnesio pab.) ir Leitėje ties Kūlynais (nuo gruodžio 22 d. iki mėnesio pab.).
Šyšoje ties Šilute, Akmenoje-Danėje ties Klaipėda, Akmenoje-Danėje ties Kretinga, Minijoje ties Priekule, Minijoje ties Lankupiais, Svyloje ties Guntauninkais ir Tauragno ež. pasiekti ir nauji gruodžio mėnesio aukščiausio vandens lygio rekordai. Vandens lygiai viršijo ankstesnius 1–73 cm.
5 pav. Pav. Vandens lygis Lietuvos upėse gruodžio mėnesį6 pav. Upių būklė gruodžio mėnesį
1 –pavojingikrituliai, kai per 12 val. ar trumpesnį laiką iškrenta 15–50mm kritulių.
2 1 DU – 1/1000 cm storio ozono sluoksnis normaliomis sąlygomis – Dobsono vienetas.